- Hej. - Du skal smage den her ostekage.
Jeg er ikke så slikken... Gud, hvor er den lækker.
Jeg har aldrig smagt så lækker en ostekage. Hvor har du fået den?
Den stod foran døren. Den er blevet sendt til os.
Den er ikke til dig.
Den er adresseret til mrs. Braverman nedenunder. Tyv!
Jeg så ikke udenpå, før jeg åbnede den. Og nu kan den ikke returneres.
- Hvorfor ikke? - Fordi den er for lækker.
Du stjal den. Det er forkert.
Nej, for mrs. Braverman rekvirerer en, der er gratis. Så er alle glade.
De eneste tabere er den store ostekage-koncern...
"Mors Lille Bageri"...
Jeg har det frygteligt. Jeg er et dårligt menneske.
Undskyld, hvabehar?
VENNER
Jeg må af sted. Det er en stor dag på arbejdet. Jeg er jo i koma.
Det viser sig, at jeg ikke er hjernedød.
Nul, kvikke. Det er bare min rolle, der ikke er hjernedød.
Phoebs, vi har en aftale i aften. Vi ses kl. 20.
- Hvad så? - Vi skal ud og spise.
Vi diskuterer jer én gang om måneden.
Det vidste jeg ikke. Hvor ser du i øvrigt dejlig ud i dag.
- Taget til efterretning. - Angående i morgen...
- Skal vi køre sammen? - Hvad taler du om?
- Kusine Frannies bryllup i morgen. - Er du blevet inviteret?
Nej...
Det er løgn. Jeg troede bare, at far og mor var inviteret.
Frannie og jeg var uadskillelige, indtil vi var ni.
Måske har Frannie fået nye venner, siden hun var ni.
Jeg ringer til tante Cheryl.
Måske er din invitation gået tabt i posten.
Fortæl hende, at Frannie som barn ville trække tøjet af mig.
Havde jeg ikke sagt nej, var hun aldrig blevet gift.
- Hun forsøgte sig også med mig. - Jeg trak tøjet af fætter Glenn.
Joseph Francis Tribbiani, er du hjemme?
- Han er ude. Hvad er der? - Hør her, Rachel Karen Green.
Vi havde en aftale, og så skrev han den her.
"Phoebs, jeg kan ikke komme. Vi tales ved, Big Daddy."
- Big Daddy? - Et kælenavn på forsøgsbasis.
Et kælenavn, der aldrig slog an, var "Rossatron".
- Hej. - Nå, der er Joseph Francis.
- Hvorfor er vi på mellemnavn? - Du kan ikke sådan brænde mig af.
Det er tilladt at aflyse aftaler, når der er udsigt til sex.
- Han har ret. Sådan er reglen. - Den regel godkender jeg ikke.
Jeg vil ikke bare være et tidsfordriv.
Kærester kommer og går, men det her er på livstid.
Undskyld, jeg vidste ikke, du ville blive så ked af det.
Kan jeg gøre det godt igen? Undskyld.
Middag i morgen? Jeg betaler for mig selv.
Jeg er overvundet.
- Tag lige en øl til Rossatron. - Siger vi nu det igen?!
Der er kommet en ny ostekage. Igen til den forkerte adresse.
- Gå nedenunder med den. - Afskeden falder mig svær.
VI spiste en ostekage for to dage siden.
- Jeg har glemt, hvordan den smager. - Det var en ostekage. Den var god.
Den havde en smøragtig, løs bund af grahamskiks med et fyldigt...
men dog let flødeostefyld.
- Jeg begynder at savle. - Glem det.
Vi er sultne. Vi har ikke fået frokost.
- Vi går ud og spiser frokost. - Og vi sætter den nedenunder.
- God idé. Hvor skal vi spise frokost? - Mors Lille Bageri, Chicago.
- Ah, Mel Tormé er død. - Joey, den avis er et år gammel.
Er Sam Goodys udsalg så slut?
Hej. Jeg har hørt fra tante Cheryl.
Det er åbenbart ikke en fejltagelse. Der er ikke plads nok.
Ikke plads nok! Jeg er bare en eneste lille person.
Det ved hun jo ikke.
Sidst hun så dig, ville en af stolene brase sammen under dig.
"Ikke plads nok"... Sikke en dårlig undskyldning.
Fald ned. Jeg er kun inviteret til receptionen.
Ved du hvad? Joan og jeg viser os bare.
Og så går vi tidligt i protest.
- Joan? - Hun er undervisningsassistent.
Høj... meget smuk. Og ikke bredrygget, som nogle påstår.
Du skal have en dame med, og jeg er ikke engang inviteret.
Her må jeg lige tage Ross i forsvar.
Når Ross har chance for at ryge på Bredryg...
Ikke Bredryg!
- Du tager mig med. - Jeg kan ikke brænde Joan af.
Hørte du ikke, at hun er undervisningsassistent?
De er helt vilde. Hvorfor vil du overhovedet med?
Hun er min kusine. Vi voksede op sammen.
Familien, du ved... Den er vigtig for mig.
Godt, så tager jeg dig med. Jeg ringer til Joan.
Familien burde også være der. Det bliver jo hendes livs lykkeligste dag.
Vi får se.
- Tak for frokosten. - Jeg troede, du betalte.
Tilsyneladende er vi bare holdt op med at betale for mad.
- Ser du, hvad jeg ser? - Den er der stadig.
Mrs. Braverman må være ude.
Hun kan være væk... I månedsvis.
- Så bliver den fordærvet. - Det kunne slå hende ihjel.
VI beskytter hende. Tag den hurtigt.
- For jeg kan høre hende derinde. - Af sted.
Gud, det er David. David, forskeren.
David, som jeg var forelsket i. David, der tog til Rusland.
- Gud! - Sig navnet tit, og folk vender sig.
- Phoebe. - David.
Skulle du ikke være i Rusland"?
Jo, men jeg er til konference. Gud, hvor ser du pragtfuld ud.
Nå ja. Du ser også godt ud. Er du blevet klippet?
Ja... omkring 30 gange.
Jeg har en tilståelse. Jeg håbede faktisk at møde dig.
Jeg vidste ikke, om jeg skulle ringe. Jeg er her kun et par dage.
Jeg ville se dig. Jeg vidste ikke, om du havde lyst til at se mig.
Det er da klart, jeg har. Jeg tænker konstant på dig.
I lige måde. Der er en statue i Minsk, der minder mig om dig.
Det er faktisk en Lenin-statue, men fra visse vinkler...
- Vil du med ud og spise i aften? - Ja.
Ah, nej. Jeg kan ikke.
Jeg har en aftale. Hvad med i morgen?
Nej, jeg skal af sted om nogle timer. Jeg skal nå natflyet.
Men næste gang du er i Minsk...
Phoebe, må jeg lige tale med dig? Hvad laver du?
- Jeg skal ud med Joey. - Det vil han forstå.
Nej. Og det er uvæsentligt. Jeg gav ham en prædiken om -
- at man ikke bryder aftaler med venner.
Og fordi mit livs kærlighed er hjemme fra Rusland en aften -
- skulle jeg så ændre holdning? Jeg burde ændre holdning.
Nej, hvis jeg ikke holder fast i mine principper, har jeg Intet.
- Hvor er du stærk. - Jeg kan skynde mig.
Og møde David kl. 21.
- Hvor smager den godt. - Jeg er mæt.
Men hvis jeg stopper nu, fortryder jeg det.
- Hvad har vi der? - Tofukage. Vil du have et stykke?
Hvad skal du i aften? Gider du lige...
Beklager. Jeg har en aftale med Phoebe.
- Hun har en aftale kl. 21. - I aften?
Efter den prædiken i går laver hun to aftaler på en aften.
Hun forsøger at lave numre med Big Daddy.
- Her skal vi vist sidde. - "Ikke plads nok"?
Hvem kom så gennem nåleøjet?
Hej, hvor kender I brudeparret fra?
- Jeg har arbejdet med Frannie. - "Har arbejdet"?
Jeg tilhører familien, og jeg blev ikke inviteret. I ved, blodets bånd?
Lad være med at sige blod til fremmede.
- Hvor kender I parret fra? - Fra college.
- Nu er vi naboer. - Godkendt.
- Klar? - Jeg tager en grøn salat.
- Husets dressing og vand. - Og Dem?
Den langtidsstegte laks... Hvor lang tid taler vi om?
- Den er allerede stegt. - Nej tak. Må jeg høre dagens retter?
VI har hørt dem tre gange.
Højreb, mani-mani og ravioli med hummer.
- Ravioli med hummer er udsolgt. - Det ændrer jo alt.
Du havde ret.
- Venner er så vigtige. - Ja, jeg er meget klog.
Ved du, hvad jeg har lyst til? En lang, lang snak.
Få Joey ud og køre og få ham til at åbne sig.
- Nogen fremskridt? - Ja, jeg tager ravioli med hummer.
- Det her tager en evighed. - Har du travlt?
Jeg har en aftale, der er meget vigtig.
- Hvad går den ud på? - Det er... et stævnemøde.
Et stævnemøde? Det kan ikke passe.
Ikke når du har en aftale med en ven.
- Giv mig nu ikke dårlig samvittighed. - Jo!
Jeg fik frygtelig dårlig samvittighed, fordi jeg gik ud med en pige.
- Og nu gør du det samme. - Det er noget helt andet.
Det her er David. Ham forskeren, du ved. Han betyder meget for mig.
Min pige var også forsker.
- Var hun? - Hun har gået på high school.
Jeg har ikke tid, for han er her kun i fire timer. Og nu går jeg derhen.
- Fint! - Ja!
Hvad venter du på? Jeg bad om ravioli med hummer.
- Hej. - Hej, jeg troede ikke, du kom.
- Det ville jeg ikke gå glip af. - Det glæder mig at se dig.
Sikke en gentleman. Kom, vi går hjem til mig.
Spiser du ostekage uden mig?
Jeg giver 100 dollars for et fløjt.
- Hvordan kunne du? - Vil du sladre til Monica eller Joey?
Nej, så må du sige, hvad vi gjorde. Vi er dessertrøvere. Vi er lovløse.
Jeg tør ikke overlade dig kagen. Jeg fandt den. Nu tager jeg den igen.
- Hvad? - Ah jo!
- Vi deler den i to halvdele. - Det er uretfærdigt. Du har fået.
Monica vil sikkert gerne vide, at du kaldte hendes ostekage tør og melet.
Hvad vil du dele den med?
- Vælg en halvdel. - Den her side ser størst ud.
Men der er mere bund i den her side. Jeg kunne måle dem...
- Vælg! - Den.
Det er det mindste stykke.
Værsgo. Nyd din halvdel.
VI deler ikke, vi bytter ikke.
Og kom ikke rendende, hvis du er først færdig.
- Får jeg noget af dit stykke? - Åh nej.
VI bytter ikke, vi deler ikke. Og kom ikke rendende...
Jeg sidder her med min kage og spiser...
- Ross, min skat. - Hej, tante Millie.
- Er det ikke et dejligt bryllup"? - Jo, det er.
Hver gang på munden! Hvorfor?
Tror du ikke, Frannie bliver glad for at se mig?
Du skal ikke overfalde hende.
- Hun viste dine "Playboy" s til mor. - Dumme kælling.
- Monica! Hvad... - laver jeg her?
- Ross tog mig med. Hvad siger du så? - Hej, Frannie. Tillykke.
Du inviterer hele min familie og ikke mig. Hvorfor?
Hvad har jeg gjort?
Stuart!
Du kender vist min mand.
Spørgsmålet er, hvem du har gjort det med.
Jeg hader det, men jeg skal nå mit fly.
- Der går vel et andet fly til Minsk. - L juli måned.
Smukt. Hvad betyder det?
"Rens mine bægerglas." Jeg opholder mig mest i laboratoriet.
Jeg troede, det betød noget andet.
Jeg ville faktisk gerne sige... det.
Men jeg burde sikkert ikke, for jeg skal jo rejse.
Så lad være med at sige det.
- Men det gør jeg faktisk. - Det gør jeg også.
Farvel, Phoebe.
Ikke nu, Joey. Du kan skælde ud i morgen.
Jeg vil ikke skælde ud.
Jeg kom til at tænke på dig og David...
Du havde det så skidt, da han tog af sted sidst.
Phoebs, kom her. Har du det godt nok?
Nej. Den eneste, jeg har været vild med, rejser til Minsk.
Måske ser jeg ham aldrig igen.
- Du kan jo besøge ham. - Jeg bliver aldrig betroet et pas.
Kan jeg gøre noget?
Jo, altså...
Find frem til positron destillation af subatomare partikler -
- før ham, så kan han komme hjem.
Jeg kan altid forsøge.
Her er et rent stykke.
- Hold dig på din egen side. - Gider du lige!
Hvad står der på menuen?
- Jeg glemte mit sjal. - Okay, vent her.
Skat, er du ved at tage af sted? Giv mig et kys.
Hvorfor skal det være på munden?
[Danish]